-Haloo. -Adam?
-Allison? -Hei!
Miten sinulla menee, pöhkö?
Minä... menen naimisiin.
-Siis mitä? -Menen naimisiin.
Adam?
Oletko siellä?
-Tuntuuko se oudolta? -Ei, hyvähän se on.
Tai tuntuuhan se vähän, mutta mikäs siinä.
Haluan sinut paikalle, mikäli haluat tulla.
Olisi kiva, jos tulisit harjoituspäivälliselle.
Siitä en kyllä tiedä. Se voisi tuntua oudolta.
Niinhän se voisi, mutta...
Minä tulen sinun häihisi, joten sinun täytyy tulla minun.
Selvähän se.
-En halua, että vihaat minua. -En minä sinua vihaa.
Tule siis häihini. Minä tulen sinun, sitten aikanaan.
Se olisi kivaa.
Niinkö? Ihanaa.
Hyvänen aika, et ole edes tavannut häntä.
-Kyllä muuten olen. -Oletko?
Viime jouluna siskosi luona.
Ai niin, unohdin sen.
Hän on kiva tyyppi.
-Mitä? -Hän on tosi kiva tyyppi.
Pidät hänestä varmasti.
-Ihan kivalta vaikuttaa. -Just.
Ei, tarkoitin sitä oikeasti. Hän vaikuttaa mukavalta.
Niin hän onkin. Hyvä mies.
En vain halua, että sinusta tuntuu...
-Tuntuu miltä? -En tiedä. Antaa olla.
-Kiva, että tulet. -On kiva tulla.
Eihän se haittaa?
-Tosi hauskaa. -Mahtavaa.
Kuka tämän editoi?
Mitä?
Mikä nimesi olikaan? Edmonton?
-Adam. -Adam, hyvää tavaraa.
Pidän sinua silmällä. Loistava musiikkivalinta.
Se ei ollut minun valintani.
-Minä valitsin. -Nero oletkin siis sinä.
-Hienoa, Alan. -Kiitos.
Hienoa. Miten manakiineja käsittelevä osio edistyy?
Leikkaan sitä vielä. Ei aivan valmista vielä.
Älä asetu poikkiteloin, poika. Määräaika on ehdoton.
"Luonto puhuu Orson Schwartzmanille" ei yhtä miestä odota.
Kyllä, herra Schwartzman.
-Kun luonto puhuu, kuunnellaan. -Selvä.
Kuunteletko sinä?
-Kuuntelen. -Hyvä.
Moi.
-Vedetäänkö illalla kännit? -En pysty. Asioita hoidettavana.
-Mitä asioita? -Asioita ja päivällinen...
-Kaikki hyvin? -Mitä? On.
-Onko? -On.
Selvä. Uskottavaa. Hyvä.
Nähdään.
Punatöyhtöinen manakiinikoiras.
Nimi manakiini on peräisin hollannin sanasta "pieni mies".
Lajin naaraat ovat hyvin kranttuja.
Siksi koiraat esittävät niille erikoisen tanssin tehdäkseen vaikutuksen.
Sillä nisäkkäät pärjäävät paremmin pareina tai ryhmissä, kuin yksinään.
Niiden eloonjäänti riippuu kyvystä hankkia kumppani.
-Kauanko he ovat tunteneet? -Vuoden verran.
Vuoden? Aika äkkinäistä. Kuka se heppu on?
-Aaron. -Aaron?
-Aaron. -Aaron.
Aaron.
-Miksi kuiskailet? -Mark, sinun vuorosi.
Minä ratkaisen asian puolestasi. Se on helppoa.
Älä mene minnekään.
Mistä te puhuitte?
Tytöistäkö?
Sinne vain.
Haistakaa paska, keilat.
Huono mesta. Sinun vuorosi.
-Adam taisi murtua. -Hän on kunnossa.
Hei, olemme keilahallissa. Keilaa.
-Keilaa. -En pysty.
Jos et pelaa, näytät pedofiililtä noissa kengissä.
-Mitä? -Sama se. Hae pallo.
Nosta se ja pane pyörimään.
-Lähden kotiin. -Kuuntele.
Hei!
Nyt nouset ja menet tekemään kaadon.
Todistat itsellesi, että pärjäät ilman häntäkin.
Koska olet Adam. Sinä teet kaatoja.
Pelaa nyt vain. Olet ihan surkimus.
Selvä.
Keilaamista se vain on. Älä murehdi.
Adam!
-Adam, hei. -Hei.
-Näytät upealta. -Ihana nähdä.
-Näännyn nälkään. -Hyvä.
Tämä paikka on aina täynnä. Miten sait pöydän?
Oli pakko tappaa mies. Aika yksinkertaista.
Ei, soitin viikkoja sitten, koska tiesin sinun haluavan tänne.
Siksi olen maailman paras poikakaveri.
Työ on vienyt voimat viime aikoina. Ei saisi valvoa niin myöhään.
Se on osittain sinun vikasi.
-Onko kaikki hyvin? -On toki.
-Näytät poissaolevalta. -Niinkö? Omituista.
-Työasiat kummittelevat. -Onko kaikki kunnossa?
Mietitkö koskaan avioliittoa?
-Noin yleisesti ottaen, vai? -Tarkoitan enemmänkin...
Että naisit minut. Oletko koskaan...
Olen minä ajatellut asiaa.
Puhumme ystävieni kanssa. Kuinka niin?
-Tarkoitin siis juuri minua. -Selvä.
Oletko koskaan...
Olenko minä...
Oletko mitä? Mitä yrität sanoa?
-En mitään. Anteeksi. -En pysy kärryillä.
-Kunhan ajattelen ääneen. -Selvä.
Mutta onnea vuosipäivänä.
-Onnea vuosipäivänä. -Me teimme sen ja voimme olla ylpeitä.
-Teimme hyvää työtä. -Näin on.
Minusta meidän pitäisi mennä naimisiin.
-Mitä? Kyllä vai ei? -Mitä?
Sanoitko, että meidän... Mitä sinä puhut?
Meidän pitäisi mennä naimisiin.
Oletko hullu? Mitä sinä puhut?
-Onko se hullua? -Kyllä on.
Siltä se kuulostaa, mutta kuuntele ensin.
-Olethan onnellinen? -Olen.
Mitä muuta oikeasti tarvitaan?
Näitä asioita mutkistetaan turhaan, mutta lopulta kyse on siitä.
Me teemme toisemme onnellisiksi. Meillä on sama...
-Lempielokuva. -Niin on.
Emme jaa hauskuuksiamme somessa. Meillä on oikeasti hauskaa.
Et koskaan jaa kuvia minusta.
En, ja se juuri on hienoa.
-Vai mitä? -Niin.
No, minä rakastan sinua, sinä minua.
Tehdään se.
-Mitä me oikein pelkäämme? -Ei kyse ole pelosta.
-Pitää olla vastuullinen. -Se on vain päässäsi.
Sinä ajattelet. Minäkin ajattelen liikaa.
-En ole uskoa korviani. -En minäkään.
-Minä vain... -Pannaan menoksi.
-Meillä on hyvä vipinä. -Niin minustakin.
-Ehkä pitäisi vain... -Vain mitä?
Antaa kaiken mennä omalla painollaan ja katsoa, mihin se johtaa.
Olen väsynyt sellaiseen. En halua nähdä, mihin se johtaa.
En halua pohtia tulevaa. Vaan nykyisyyttä.
En halua ajatella, haluan toimia. Haluan elää nykyhetkessä.
Ja nykyhetkessä haluan naimisiin kanssasi.
-Oletko tosissasi? -Julie, enkö muka näytä siltä?
Aika vakavalta sinä näytät.
Se vain iski mieleen. Miksemme tee sitä?
-Luoja. -Kaikkihan sitä tekevät.
-Eikä heillä ole näin hienoa. -Niinpä.
Mitä sanot?
Hyvä luoja.
Hyvä luoja, anteeksi. En tiedä...
En tiedä, mitä sanoa. Tämä on...
-Ihan rauhassa. -Tämä tuntuu hullulta.
Hullua se on.
En tiennyt tunteistasi.
Älä... Mieti ihan rauhassa.
En minä aikaa tarvitse.
Kuulostaa ehkä hullulta, mutta...
-Minusta meidän pitäisi... -Pitäisi tehdä bänät.
-Mitä? -Tehdä bänät.
Se kuulostaa psykoottiselta. Anteeksi.
-Oliko tuo vitsi? -Ei.
Heti, kun olin sanonut sen, menin paniikkiin, eikä se tuntunut oikealta.
-Mikä sinua vaivaa? -En tiedä.
Olen vähän sekaisin, enkä tiedä mitä puhun,
mutta tiedän varmuudella, ettei meidän pidä mennä naimisiin.
-Ei tämä toimi. -Siis...?
-Olen pahoillani. -Tämäkö ei toimi?
-Sinä kosit juuri. -Se tuntui oikealta hetken...
Mutta heti sen sanottuani aloin pelätä tulevaisuutta.
-Miksi sinä... -En tiedä.
En halua, että näen kasvosi ensimmäisenä koko loppuelämäni.
Kuulostaa kamalalta. Ei kasvosi.
-Kasvosi ovat kauniimmat kuin minulla. -Tiedän sen.
Mutta en voisi elää sen kanssa, mitä kasvojen takana on.
-Hyvä luoja. -Tai kyllä pari kuukautta...
Ei meidän ole pakko erota. En tiedä, mitä puhun.
Mitä tilaat? Minä en taida...
Olet paskiainen.
Paskiainen!
Odota, Julie. Odota.
Onneksi olkoon. Tulet kuolemaan yksin.
Hei, minä...
Minä vain...
-Hei, kuinka voin auttaa? -Tarvitsen vain huoneen.
-Vain te vai onko muitakin? -Minä vain.
-Vaimo, tyttöystävä? -Minä vain.
-Mies, ystävä, joku? -Minä vain.
-Siis yksi vain? -Niin.
-Joka asuu huoneessa? -Niin.
Selvä.
Haluatteko vara-avaimen? Vierailijoille tai ystäville.
Ei, yksi riittää.
-Huone yhdelle. -Kiitos, Rah...
-Rohan. -Anteeksi. Kiitos.
Haloo.
Pitkäpyrstöiset manakiinikoiraat-
kilpailevat keskenään naaraan huomiosta,
ja tietenkin oikeudesta paritella.
Hallitseva koiras houkuttelee aina naarasta enemmän kuin heikot.
Tämä on viidakon laki, ja elämän ja rakkauden luontainen järjestys.
Adam?
-Hei. -Hittolainen.
-Greg! -Niin, tiedän.
-Hyvänen aika. -Siitä on aikaa.
-Todellakin. -Siitä, kun...
-Collegesta. -Collegesta.
Vanhat hyvät ajat. Mitä sinä täällä?
Käyn moikkaamassa ystäviä.
Perhettä ja ystäviä. Lähinnä perhettä.
Olisit soittanut.
Niin ajattelinkin, mutta sitten...
Kuulitko Allisonista?
Allison?
Allison George, jonka kanssa olit 8 vuotta.
Aivan, se Allison. En ole kuullut.
Allison George menee naimisiin.
Ihan totta? Kiva hänelle.
Aivan hullua. Olitte kimpassa ikuisuuden.
Olitte erottamattomat. Muistatko edes?
En uskonut teidän koskaan eroavan, mutta sittenpä erositte.
-Muistatko eron? -En.
Teillä oli kaikkea. Muistatko?
-Siitä on jo aikaa. -Ei kovin kauan.
-On siitä aika kauan. -Puolitoista vuotta.
-Lähemmäs kaksi. -Puolitoista.
Noin kaksi.
-Lähemmäs puolitoista. -Miten olet noin varma?
Koska se oli aikamoinen isku.
Minä en muista edes nimeä. Sinun oli pakko muistuttaa.
Mitä aiot lukea?
En mitään, katsoin vain. Kunhan selailin.
-Nähdään myöhemmin. -Selvä.
Anteeksi.
-Mitä? -Anteeksi?
-Mitä? -Mitä?
-Luulin sinun sanoneen jotain. -Minä...
Siitä tulikin mieleen. Haluatko...
Haluaisitko joskus kahville?
Tai vedelle tai mehulle?
-Mitä vain haluat. -Ei, luen nyt tätä kirjaa.
-Selvä. -Ehkä joku toinen kerta.
"Hiiriä ja ihmisiä", se on hyvä.
Voin kertoa, kuinka se päättyy.
-Siis mitä? -Niin, voin kertoa lopun.
Lenny, hän kuolee. Lenny kuolee.
George ampuu häntä takaraivoon.
Koska hän on ainoa, joka ymmärtää Lennyä.
Todella kaunis, mutta riipaiseva tarina.
-Oletko tosissasi? -Se loppuu niin.
Siis oletko tosissasi nyt?
Niinhän minä sanoin.
Pilasit lukukokemukseni.
Aloin juuri lukea sitä, ja...
Millä sivulla olet? Säästin sinulta 180 sivua.
Mikä sinua vaivaa?
Mikä itseäsi? Kuka ei ole lukenut "Hiiriä ja ihmisiä"?
-Se on klassikko. -Siksi minä sitä luenkin.
Se olisi pitänyt lukea jo. Ei ole minun vikani, että olet hidas lukija.
Tiesitkö, ettei hän ole lukenut "Hiiriä ja ihmisiä"?
Minä en ole hidas lukija. En ole vain...
Pelastan sinut siltä nöyryytykseltä, että pitäisi kertoa suvulle ja ystäville,
ettet ole lukenut ajatonta mestariteosta.
Ajatonta mestariteosta, jonka juuri pilasit.
Olisiko nyt aikaa kahville?
En osaa sanoa, oletko hurmaava vai pelkkä paskiainen.
Hurmaava.
Toivottavasti hurmaava.
Olet oikeassa, se oli ikävästi tehty, Sillä kirja on hyvä.
Anteeksi. Haluaisin vain, että tulisit kanssani ulos.
Tehdäänpä tämä nyt selväksi. Kiitokseksi siitä, että pilasit-
minulta uuden lukuelämyksen,
minun pitäisi palkita sinut treffeillä?
Kaksi pointtia: elämyksen ei pitäisi olla uusi.
Kirja julkaistiin jo kauan sitten.
Ja se olisi hauskempaa, kuin lukea yksin kirjastossa.
Mistä sinä sen tiedät?
Kirja ei voi harrastaa kanssasi seksiä, mutta minä haluaisin.
Luoja.
Kuulostaa hullulta, mutta taidan olla rakastunut.
Taidan olla rakastunut, ja se kuulostaa hullulta.
Mitä aiot sanoa?
Mitä... Mitä?
-Olen tosissani. -Et edes tunne minua.
Siksi haluan kahville kanssasi.
Koska on omituista, että rakastan ihmistä, jota en edes tunne.
Mennään kahville, ja minä kysyn mistä olet kotoisin.
Tutustutaan toisiimme ja sitten... Ymmärrätkö, mitä ajan takaa?
-Hyvä on. -Niinkö? Toimiko se?
Sinulla on ruuvi löysällä.
-Kuka sinä olet? -Olen Adam.
-Hei! -Jeesus!
Minäkin säikähdin. Olin unohtaa antaa korttini.
-Onneksi et unohtanut. -En unohtanut.
Siinä on kotisivuni osoite.
-Facebook ja Linkedin myös. -Tarvitsen vain yhden.
Ei, kaikille on tarvetta. Siinä on myös sähköpostini.
-No, minä meilaan sinulle. -Jos tarvitset juttuseuraa.
Meilaan sinulle, ja odotan sitä innolla.
-Jos tulee tarve puhua. -Ymmärrän.
Hyvä, kaveri.
Jos tulee tarve.
Selvä on.
-Minä tässä vielä... Hullua. -Greg... Hamilton.
Hei...
-Mitä? En tajunnut. -Pane sähköpostia.
Okei, selvä.
-Adam? -Tiesit, että se olen minä.
-No, kännykässä luki. -Aivan.
-Miksi...? -Olen täällä.
-Mitä? Mikset kertonut?
Nythän minä kerron, pöhkö.
Kuulostaa ehkä hullulta, mutta meillä on tänään päivälliset.
Haluaisitko tulla?
Oikeasti, te kaksi.
Jos maailmassa kahden ihmisen pitäisi mennä naimisiin,
niin teidän siinä pöydässä. Teidän kahden.
Muistan, kuinka te tapasitte.
Aaron sanoi: "David, hän on ensimmäinen,
jonka voisin viedä vihille."
Yritin saada sinut luopumaan ajatuksesta,
jotta voisin kutsua Allisonin ulos.
Katsokaa häntä. Kuka ei haluaisi viedä häntä vihille?
Hulluhan sellainen olisi.
Jos tämä ei toimi, odotan vuoroani kulisseissa.
Tekstaa, soita. Mitä vain vaaditaan.
Mutta oikeasti, teidät on luotu toisillenne.
Teidät on tehty toisillenne.
Enkä minä tunne-
teitä älykkäämpää ja viehkeämpää paria.
Sanotaan, että avioliitto vaatii kovaa työtä.
Se on kovaa työtä, mutten ole huolissani teistä.
-Sillä te sovitte yhteen. -Kiitos, Dave.
Ja se on kaunis asia, joten malja sille.
Malja teille. Rakastan teitä.
Rakastan sinua, sinua, sinua ja sinäkin olet ihan kiva.
Nyt vedetään kännit ja ollaan iloisia. Mazel tov.
Saanko suukon? Olen halunnut sitä koko illan.
-Tunnetko Aaronin? -Allisonin.
-Mistä te tunnette? -Adam ja Allison olivat kimpassa.
-Niinkö? -Niin.
-Milloin? -Juuri ennen Aaronia.
-Sinä olet siis Adam? -Niin.
-Lee, hauska tavata. -Hauska tavata. Kippis.
Anteeksi, mutta pyysikö hän sinut paikalle?
-Pyysi. -Olet siis todella hyvä ystävä?
-Niin. -Olet se kaveri.
Anteeksi. Lasken vain leikkiä.
Kippis.
Ihmisen henkiselle voimalle. Kestää koettelemukset.
-Kiitos. -Jep.
Koeta piristyä.
Saatat jopa napata morsiuskimpun.
Kuulitko, mitä sanoin toiseksi tulleelle?
-Hei, pöhkö. -Hei.
-Mitä sinä täällä? -Kunhan olen.
Tule tänne istumaan.
Löydät aina piilopaikkoja. Olet niin omituinen.
-Itse olet, pöhkö. -Kuinka... Anteeksi.
-Sano sinä ensin. -Ei, sinä ensin.
-Sano pois. -Ei se mitään kiinnostavaa ollut.
-Ei minullakaan. -Selvä.
No...
-Kiva kampaus. Erilainen. -Kiitos.
-Hyvällä tavalla? -Mahtavalla.
Sinä näytät...
-Entiseltäni. -Entiseltäsi, niin.
-Hyvällä tavalla? -Mahtavalla.
Tämä on aika hullu juttu, vai mitä?
-Todellakin. -Menee yli hilseen.
-Niin paljon päätöksiä tehtävänä. -Ja aivan yllättäen.
Niin, en tiedä. Siinä vain kävi näin.
Niin se yleensä toimii.
-Muistatko, kun... -Allison!
-Hei. -Sinun juhlasi. Tule leikkimään.
-Minä... sori. -Ei mitään.
-Mutta nähdään myöhemmin. -Joo.
-Tule alas sinäkin. -Minä tulen.
-Varo päätäsi alas tullessa. -Juu, mikä...
Kiintoisa pieni loukko.
Harrastamme täällä kovasti seksiä.
-Olet kamala. -Se oli vitsi.
-Terve, kaveri. -Hei, Aaron. Miten menee?
Hyvin. Vähän hermostuttaa.
-Suuri päivä lähestyy. -Niinpä.
-Haluatko minun paikalleni? -Toki!
Tai en siis oikeasti.
Mutta hauska nähdä.
Allison ilahtui, että pääsit tulemaan.
-Se merkitsee hänelle paljon. Oikeasti. -Hän merkitsee minulle paljon.
Minusta on todella hienoa, että tulit. Taustastanne huolimatta.
Todella suuri teko sinulta.
Kiitos, Aaron. Suuri teko sinulta sanoa noin.
-Ei, suurta sinulta. -Ja sinulta.
Olemme molemmat suuria.
Suuria ollaan molemmat.
Oikeasti minulla on todella pieni penis.
-Ihanko totta? -Ei.
-Ei siis ole. -Sen suhteen ei ole hätää.
-Hyvä. -Niin.
Hienoa, että kaikki ovat siellä minne kuuluvatkin.
Todellakin.
-Mutta hauska nähdä sinua. -Kiitos kutsusta, Aaron.
-Suuri teko sinulta, vielä kerran. -Olet mahtava.
-Itse olet. -Kiitos, iso poika.
-Pitäisi mennä ulos joskus. -Olisi siistiä.
-Pelaatko tennistä? -Pelaanko minä tennistä?
-Pidätkö siitä? -Rakastan sitä.
-Otetaan muutama erä. -Siistiä.
-"Kivvoo". -Oikein "kivvoo".
-No niin. -Siisti homma.
Anteeksi.
-Mistä olet kotoisin? -Alun perin Vermontista.
Vermontista? Siistiä.
-Hienot laskettelurinteet siellä. -Joo.
Taivas, David. Miten sinulla menee?
-Ihana puhe. -Kiitos.
-Minä hukkasin... Anteeksi. -He olivat niin onnellisia.
-Minä hukkasin avaimeni. -Avaimesi?
-Auttaisitko etsimään? -Odotan uber-taksia. Tule mukaan.
-Ajattelin kutsua tyttöjä mukaan. -Pitäisi nähdä useammin.
-David, sinä istut minun... -En ole aikoihin tykännyt kenestäkään.
-Tunnetko sinäkin samoin? -Se on ihanaa.
Oletko ajatellut, kuinka kävelemme kirkon käytävällä?
Miten se tehdään? Ajattelin, että käsi olkapäällä.
-David, lähden ulos. -Tai pidetään kädestä kiinni.
-David, ajattelin häipyä... -Pidetään kädestä. Niin tehdään.
Minulla on ikävä sinua. Miksemme näe enemmän?
Tule meille illalla. Tyttöjen treffit. Siitä tulee hauskaa.
-Onko kaikki hyvin? -Minä vain kompastuin.
Olimme juuri puhumassa...
-Rikoit tuolin. -Se on pelkkä illallinen.
-Kuin rauhanpiippu. -Olen pahoillani.
Ota siitä muistoksi.
-Pidä se. -Pidit hyvän puheen.
Mitä?
-Mitä sinä täällä? -Hei, äiti.
Hyvä tavaton.
-Mitä sinulla on päälläsi? -Olin lenkillä.
-Koska olet alkanut juosta? -Kyllä minä treenaan.
-En ole koskaan nähnyt. -Laitan itseni kuntoon.
-Mitä päässäsi on? -Lenkkeilyjuttu.
-Hikinauha juoksijoille. -Onko kaikki hyvin?
-Kauanko olet kotona? -En tiedä. Vähän aikaa vain.
-Asutko täällä? -En voi.
-Missä sitten? -Sain työn puolesta hotellin lähistöltä.
-Niinkö? Iso kiho. -Ei se ole mikään Four Seasons.
Miten sinulla menee? Onko jotain kiintoisaa?
Sitä samaa vain. Linnut parittelevat metsässä.
Kuulostaa provosoivalta.
No.
Soitatko Allisonille täällä ollessasi, vai enkö saa kysyä?
En tiedä. En ole ajatellut asiaa.
Kannattaisi. Minulla on vieläkin kuva teistä Carmelin-matkaltanne.
Tuolla.
Äiti, oletko järjiltäsi?
Siitä on melkein kaksi vuotta. Ei tämä vetele.
-Ihan järjetöntä... -Minä pidän siitä.
-...että sinulla on se vieläkin. -Tuo ei ole kovin kypsää.
-Mitä sinä teet? -Se on kuva meistä.
-Miksi ihmeessä pidät sitä esillä? -Miksi heität sen pois?
Olet niin dramaattinen.
Niin dramaattinen.
Soita hänelle. Kyllä sinulla siihen on aikaa.
Hyvä on, ehkä.
Oletko onnellinen?
-Hyvä nähdä sinua. -Hyvä nähdä sinua.
Saatana.
Ei se mitään. Kyynärpää ylhäällä, vie liike loppuun asti.
Tiedetään.
Juuri noin.
Kaikki hyvin?
Hyvä meininki.
-Hyvä, että tultiin pelaamaan. -Niin on.
-Minun syöttöni. -Jep.
-Luulin, että olet pelannut ennen. -Siitä on kyllä jo aikaa.
-Minä olin melkein ammattilainen. -En tiennytkään.
-Polvi meni collegessa. -Ikävä homma.
Niin. Se olisi ollut ihan toista elämää.
Matkoja ympäri maailman, mainetta, kunniaa.
Mutta näin tässä pitikin käydä, vai mitä?
-Kumman syöttö? -Syötä sinä.
Hitto.
-Hyvä pallo. -Kiitos.
-Syötit minulle piikin paikan. -Tiedän, se on...
-Siis mitä? -Kun löit sen ylös,
-pääsin vetämään piikin. -Aivan, piikin.
-Hieno lyönti. -Tulee huono omatunto.
-Oltaisiin voitu mennä oluelle. -Ei, tämä on kivaa.
-Hyvä niin. -Mahtavaa.
Al sanoi, että teet dokkareita.
-Al? -Allison.
Ahaa, juu.
Enimmäkseen leikkaan muiden leffoja nyt.
Millaisia leffoja? Poliittisia?
Enimmäkseen linnuista kertovia.
-Ihan siistiä. -Haluan luoda pian jotain omaa.
Mistä se kertoisi? Oletko kiinnostunut linnuista?
Ei. Saasteista, ilmastosta.
-Ympäristöjuttuja. -Sehän on hienoa.
Olisi hieno nähdä. Minun syöttöni.
Jep.
Muista. Kyynärpää ylös ja paino päkiöille.
-Kyynärpää, päkiät. -Niin.
Hyppele sivuttain. Koeta vähän verrytellä.
Olkapäitä eteenpäin.
Varpaat eteen, sitten taakse.
Sillä lailla, jatka.
-Oletko varma? -En. Näytät idiootilta.
-Täältä tulee. Valmis? -Jep.
Sillä lailla. Ihan iisisti vain.
Hyvä!
Piikki!
Melkein osuit.
Melkein.
-Minun syöttöni. -Oletko varma?
-Olen. -Selvä.
Saatana!
Se lipsahti.
Hien takia.
Anteeksi.
Hyvä peli.
Herra Shalman. Nautitteko vierailustanne meillä?
Kyllä. Elämäni parasta aikaa.
-Hissit ovat oikealla. -Eikö niitä ole siirretty?
Ei ole siirretty. Helvetin kusipää.
Luoja.
Moi!
-Miten menee? -Miten sinulla?
Nyt kerrot kaiken. Tapasitko hänet?
-Tapasin. -No?
Se oli kivaa.
Onko häät peruttu?
Jos mäjäytän näyttöä, mahdatko tuntea iskun?
-Onko sellaista tekniikkaa? -Kokeile.
-Mitä sinä haluat? -Tarvitset treffit.
En tarvitse. Se on viimeinen mitä tarvitsen.
Ei, siis häihin.
Et voi mennä sinne yksin. Se olisi tuhosi.
Niinkö? Mitä pitäisi tehdä?
Minä järkkään.
-Kuka? -Serkkuni Talula.
-Talula? -Talula!
-Onko hän joku keiju? -Oikea tyttö nimeltään Talula.
-Ja hän on serkkusi? -Niin. Tai pikkuserkku.
Näyttääkö hän sinulta?
-Siis aasialaiselta? -Ei, ei.
Hän on valkoinen. Tyydyttääkö se, Mel Gibson?
Anna olla. En tarkoittanut niin.
Sinä pidät aasialaisista tytöistä, siitä tässä on kyse.
-Mitä? -Kyllä vain.
Hän ei ole minä tissien kera. Hän on seuralaisesi häihin,
jotta sinulla on jotain itsesi ja häpeän ja alennustilan välissä.
Tarvitset plussaa puolellesi. Saatat jopa pitää hänestä.
Ehkä. Kiitos.
Menen suihkuun, mutta...
-Mitä? -Mitä sinulla on päälläsi?
Miten niin? Tennisshortsit vain.
Kuin olisit varastanut pikkupojan kalsarit.
-Olin pelaamassa tennistä. -Et sinä pelaa tennistä.
-Kyllä minä joskus. -Kenen kanssa?
-Aaronin. -Aaronin. Mitä?
-Aaronin, niin. -Mitä sinä puuhaat?
-Kuuntele nyt. -Veljeilet vihollisen kanssa.
Vihollisen. Älä viitsi. Kasva aikuiseksi, Mark.
Hän on oikeasti hyvä tyyppi. Minulla oli hauskaa.
-Sinä pitäisit hänestä. -Pitäisinkö?
Voisimme mennä kolmistaan ulos.
-Miksi katsot minua noin? -Miksi toimit noin?
Elämä jatkuu, Mark. Ja jotkut jatkavat sen mukana.
Jotkut voivat nähdä pallisi.
-Heippa. -Wontonin kokoinen...
Heippa!
T-Talula?
-Hei. -Hei, Adam.
Hauska tavata.
No, miten menee?
Hyvin.
-Anteeksi? -Hyvin.
Oletko varma?
Olen.
Onko kaikki hyvin?
Hermostuttaa.
Älä välitä. Niin minuakin.
-Olet siis Markin serkku. -Niin.
Otan osaa.
-Mitä tapahtui? -Se oli vitsi. Mark on ystäväni.
-Se oli vitsi. -En tiedä, oliko se vitsi,
jos se ei ollut hauska.
-Onko sinulla nälkä? -Ei enää.
Ehditkö katsoa ruokalistaa?
Luin sen viisi kertaa.
Yksin ollessani en tiedä minne katsoa,
joten olin lukevinani,
ja yhtäkkiä luinkin sitä oikeasti yhä uudestaan.
-Mitä teet ammatiksesi? -Valmistan nukkeja.
-Nukkeja? -Ja nukkekoteja.
Ja pieniä nukkehuonekaluja nukkekoteihin.
Minä myös verhoilen huonekalut ja teen nukenvaatteita,
ja ennen kuin huomaankaan, olen tehnyt pikkuruisen nukkerusetin,
ja se saattaa vaikuttaa näkööni.
Näön kanssa on ollut paljon ongelmia.
Se kuulostaa kamalalta.
Ehkä pitäisi lopettaa ne hommat?
-Ei ikinä. -Et siis anna periksi.
Nuket söisivät minut. Mitä sinä teet?
-Teen dokumenttielokuvia. -Saisinko nähdä jonkun elokuvasi?
Et vielä, mutta toivon mukaan pian.
-Se on siistiä. -Niinkö meinaat?
Onhan se. Kiitos.
Olisi todella kiva nähdä.
Kiitos. Saat nähdä sen ensimmäisenä.
Minä katson ihan mitä vain.
Mitä aiot tilata?
Okei, okei.
Entä jos menisin tuon tortillakeittoa syövän miehen luo.
Ruoka näyttää hyvältä.
Keskity. Menen hänen luokseen ja sanon: "Anteeksi, herraseni."
"Anteeksi, herraseni. Tortillakeittonne tuottaa vielä tortillakakkaa."
-Sitten vain jatkan matkaa. -Tuo olisi vain outoa.
On se vähän loukkaavaa.
Mitä sinä keksit?
-Tuo pari tuossa vieressä. -Niin.
-Entä jos riisuisin pikkuhousut? -Kuulostaa hyvältä.
Ja sujauttaisin ne miehen taskuun.
Illalla kotiin tullessa nainen löytää pikkarit,
ja se johtaa hirveään riitaan-
oli mies sitten uskoton tai ei. Ja mitä jyrkemmin hän kieltää,
sitä vahvemmin nainen vakuuttuu. He eroavat,
ja kaikki ystävät menevät naisen puolelle miehen miettiessä vieläkin:
"Kuinka hemmetissä ne pikkarit joutuivat taskuuni?"
Kun he puhuvat vuosia myöhemmin puhelimessa, hän vakuuttaa vieläkin:
"Ne eivät olleet minun. En tiedä, mistä ne tulivat."
Mielenterveys murenee hitaasti ja hänestä tulee alkoholisti.
Suku ja ystävät hylkäävät hänet täysin-
ja hän kuolee yksin.
Aidsiin.
Tuo meni liian pitkälle.
Olet niin syvällä rappiossa,
että se on jo vähintäänkin järkyttävää.
Kuin en enää tuntisi sinua. Tämä leikki riittää minulle.
Olen hyvä tällaisissa.
Se oli uskomatonta. Pilasit koko leikin.
-Kaipa sinä voitit. -Voitin kyllä.
Ystäväni, olet voittaja.
Onnittelut. Olet virallisesti pahin tuntemani ihminen.
Se oli herttaisesti sanottu.
Nyt saat jäätelöä, tyttöseni.
-Älä käy minulle ryppyilemään. -En todellakaan.
Keksisit jonkin kamalan tavan pilata elämäni,
enkä edes tietäisi sitä ennen kuin vuosien päästä.
Et huomaisi sitä koskaan.
Se oli tosi hyvä. Tuntuu oikein...
Olen kauhuissani ja vaikuttunut. Ristiriitaiset tunteet.
-Hei. -Ai, anteeksi.
Mitä mietit?
En mitään. Anteeksi.
Oletko napannut jotain?
Ei, en.
Haluaisitko?
En.
Minulla sattuu olemaan kasa amfetamiinia laukussa.
Sanoitko, että sinulla on pussillinen amfetamiinia?
Sanoin.
Mitä? Miksi?
Olen taitelija.
-Se on loogista. -Niin. Valvottuja öitä.
Haluaisitko tulla seurakseni ex-tyttöystäväni häihin?
-Sopii. -Niinkö? Kiva.
Parittelu voi olla vaarallista puuhaa hyppyhämähäkille.
Tällä herkällä hetkellä koiraan on liehiteltävä naarasta,
joka muuten tappaa ja syö sen suihinsa.
Jos koiras epäonnistuu,
naaras iskee myrkkyhampaillaan ja imee koiraan sisukset mahaansa.
Adam? Adam!
Allison?
Mitä sinä täällä?
Entä itse? Hassua törmätä sinuun.
Olen tässä töissä.
Aivan. Ella Moss. Hullua.
-No, seitsemän vuotta. -Totta.
Unohdin, että se on tässä.
-Kiva nähdä. -Samoin.
-Olitko lenkillä? -Juu, olen vasta aloittanut.
-Olet alkanut juosta. -Lopetettuani tupakoinnin.
-Et sinä ole lopettanut. -Kyllä lopetin.
-Ihan totta? -Kyllä.
En olisi uskonut sinusta.
Paljon on muuttunut niistä ajoista.
-Onko muutakin? -Lopetin kaiken.
Aloin syödä raakaruokaa, tai enemmän raakaruokaa.
Kokkailen vielä välillä.
-Liian kosteaa minun makuuni. -Inhoan sitä sanaa.
Kosteus pilaa aina tunnelman.
Sitä olen aina sanonut.
Olen nyt myymäläpäällikkö,
-Ihanko totta? Loistavaa. -Tiedän.
-Mahtavaa. -Pääsen Pariisiin kerran vuodessa.
-Sehän on sikasiistiä. -Huonomminkin voisi mennä.
Älä nyt, sinähän pyörität koko muotiteollisuutta.
En nyt sanoisi niinkään, mutta on se ihan siistiä.
Entä sinä? Mitä sinä puuhaat?
Valmistelen ensimmäistä dokumenttiani.
-Mitä? -Kyllä.
Mutta se on vasta alkuvaiheessa.
Hienoa, sitähän olet aina toivonut.
Se on kivaa. Siitä tulee hyvä.
-Laukku juuttuu koko ajan. -Tämä on ihana puisto.
-No, saa nähdä. -Mistä se kertoo?
En halua... Oikeastaan se kertoo rakkaudesta.
-Millä tavalla? -Kuulostaa hölmöltä,
mutten halua paljastaa liikaa. En vielä tiedä, kuinka se loppuu.
-Mutta kutsun sinut ensi-iltaan. -Kiitos vain.
-Saanko kysyä jotain? -Ihan mitä vain.
Oletko onnellinen?
-Miksi sitä kysyt? -Ehkä sille on syynsä.
Jestas. Perun sanani. Et saa kysyä mitään.
-Herran tähden. -Kunhan kysyin vain.
No, onnellinen... En tiedä, kyllä kai.
Mitä se edes tarkoittaa? Hymyilen päivät pitkät? Naureskelen?
En tiedä. Oletko sinä?
Taidan minä olla.
Hienoa. Todella hienoa.
-Aiot siis todella tulla? -Luuletko...?
Kyllä vain. Totta kai tulen.
Täällä ollaan. Kuinka niin?
-Vähältä piti, etten kutsunut sinua. -Miksi?
En tiedä. Sinä olet...
Sinä.
Sitten ajattelin, että olisi vielä oudompaa, jos en kutsuisi.
Kuin yrittäisin häivyttää sinut elämästäni.
Älä hulluja puhu. Pitää minun tulla. Se on suuri päiväsi.
En halua jäädä siitä paitsi. Haluan olla paikalla.
Ajattelin kai, että kaikki päättyy hyvin, jos kutsun sinut.
Tai sitten en tapaa sinua enää ikinä.
-Et ikinä tapaisi enää? -Voihan se niinkin olla.
Olet hirviö, mitä sinä puhut?
Mutta elämä on sellaista.
Ellei jaa näitä hetkiä...
Hyvä on, mutta minä olen tulossa.
-Minä tulen häihin. -Hyvä.
En voi jättää Adamin kokoista reikää tänne.
Et ikinä näkisi minua. Jestas.
Kyllä sinä tiedät, mitä tarkoitan.
-Olen iloinen puolestasi. -Oletko?
Olen ihan oikeasti.
Syön kyllä paljon masennuslääkkeitä.
Mutta ne toimivat, joten...
Minulla on sinua välillä ikävä.
Niin minullakin sinua.
Minun pitää mennä.
Menen raitiovaunulla kotiin. Mutta nähdään.
Olen itse menossa samaan suuntaan, joten saatan sinut.
Ai. Mihin suuntaan?
Mihin suuntaan olitkaan menossa?
Mitä?
Pitää varmaan mennä.
Nähdään.
Myyn Lassien sadalla dollarilla.
-Sovittu. -Lassie, nyt olet minun.
Siunausta sydämissämme...
...olemme kokoontuneet tänne tänään...
...yhdistämään tämän miehen ja tämän naisen pyhän avioliiton kautta.
Miltä näytän?
Kuin olisit hautajaisiin menossa.
-Toivota onnea. -Onnea.
Tällainen hetki tulee elämässä vain kerran.
Ja on todella harvinaista ja kaunista,
kun kaksi ihmistä löytää toisistaan täydellisen parin-
ja päättää jakaa elämänsä yhdessä.
Haluatko pitää kädestä?
En.
-Onko liian aikaista? -On.
Allison ja Aaron ovat osoittaneet rakkautensa olevan aitoa.
Jos keskuudessamme on joku,
jolla on jotain tätä liittoa vastaan,
puhukoon hän nyt tai vaietkoon iäksi.
Minulla on sanottavaa.
Jos keskuudessamme on joku,
jolla on jotain tätä liittoa vastaan,
puhukoon hän nyt tai vaietkoon iäksi.
Anteeksi.
-Onko meillä sormukset? -On.
-Voitko hyvin? -Ihan hyvin.
-Näytät hienolta. -Kiitos, niin sinäkin.
-Aaron, tahdotko... -Sinulla on pieni...
-Ei se mitään. -...Allisonin vaimoksesi...
-Mikä tuo on? -...myötä- ja vastoinkäymisissä...
-Kiitos. -...niin kauan kuin elätte?
Tahdon.
Kuinka kaunista.
Ja Allison, tahdotko Aaronin mieheksesi-
myötä- ja vastoinkäymisissä, hyvinä ja huonoina aikoina,
niin kauan kuin elätte?
Tahdon.
Virkani suomin valtuuksin-
julistan teidät mieheksi ja vaimoksi,
ja nyt voit suudella morsianta.
-Tässä, minä kaadan. -Sinäkö toimit emäntänä?
Oikein kiva. Anteeksi.
Et ole koskenut ruokaasi.
-Mitä? -Ruokaasi.
Aivan. Ei taida olla nälkä.
-Eikö nuori rakkaus ole kaunista? -Siis mitä?
-Nuori rakkaus. -Nuori rakkaus. Oikein hienoa.
Onko hän tyttöystäväsi?
Hän? Ei hän ole. Tapasimme pari päivää sitten.
-Hän tekee nukkeja elääkseen. -Sepä kivaa.
Oikein kivaa.
Häissä kaikki on kivaa. Oletteko huomanneet?
Kaikki on niin kivaa. Ruoka, seremonia, kaikki on kivaa.
Ei kai kaikki voi olla niin kivaa?
Onko täällä kuuma? Eikö olekin kuuma?
Eikö teistä? Kuuma.
Ihan sopivaa on.
Tietenkin. Sinulle sopii kaikki.
Mitä?
Ei mitään. Anteeksi.
Kiitos, että tulit seurakseni.
Nyt on morsiamen ja sulhasen aika tanssia-
ensimmäistä kertaa herra ja rouva Stillerinä.
Antakaapa aplodit.
Kuinka kaunis pari.
Ja tässä kappale, jota soitettiin heidän tavatessaan ensi kerran.
Tässä tulee.
Palaan pian.
Minne sinä menet?
-Miten menee? -Terve, mitä mies?
Olet aivan kalpea. Onko joku tappanut kissasi?
-Tyttöystäväni menee naimisiin. -Tyttöystäväsi?
-Siis eksäni. -Hitto, ihan sairasta.
-Niinpä. Kiitos. -Siitä vain.
-Helpottaako? -Vähän.
-Mikä nimesi on? -Federico.
-Fredico? -Federico.
-Adam. -Adam, miten menee?
Miksi olet tyttöystäväsi häissä?
Hän ei ole enää tyttöystäväni, ja olen iloinen hänen puolestaan.
-Olen oikeasti. -Sillä lailla.
Olen minä.
Uskon minä. Kaikki hyvin.
Minulla oli kultakala. Sen nimi oli Tom Petty.
-Annoit sille nimeksi Tom Petty? -Niin.
-Ihan siisti nimi kalalle. -Se oli siisti kala.
Minulla oli se 9 vuotta.
Yhtenä päivänä siivosin sukkalaatikkoani,
ja käännyin katsomaan...
Se oli poissa.
-Varastiko joku sen? -Se kuoli.
Ahaa. Otan osaa.
Tiedätkö, mitä tein?
Juoksin eläinkauppaan ja ostin uuden.
-Noin vain? -Noin vain.
-Noin vain. Minä rakastin Tom Pettyä. -Kuka ei rakastaisi.
-Heartbreakers. -Ihan paras.
Niin.
Tuolla uiskentelee paljon kaloja.
Tajuan, mihin suuntaan tämä menee.
Ei millään pahalla,
mutta on raskaampaa menettää ihminen kuin kultakala.
Voi olla.
Mutta arvaa mitä? En tule koskaan saamaan toista Tom Pettyä.
Mutta minulla on Bob Dylan.
Arvostan kyllä, mitä yrität tehdä.
Olet hyvä mies. Viisas mies.
Haluatko tötsyt?
-Ohhoh. -Kyllä.
-Ei varmaan pitäisi. -Oletko varma?
Meno voisi käydä oudoksi, mutta kiitos.
-Parempi mennä sisään taas. -Kyllä sinä pärjäät.
Niinkö luulet?
"You don't have to live your life like a refugee."
-Hemmetin Tom Petty. -Tom Petty.
-Saanko vielä yhden ryypyn? -Ota kaksi.
Selvä.
Auttoiko?
Kiitos. Oikeasti.
Paina päälle.
-"Into the great wide open." -Näin on.
Mennyttä miestä.
Käyn katsomassa, onko hän tuolla.
-Hymyä huuleen! -Ei kiitos. Saatana... Hyvä on.
Kiitos.
Voi paska.
Anteeksi.
-Adam. -Wendy.
-Mitä? -En uskonut sinun tulevan.
No, tässä ollaan.
Ajattelin, että livistäisit.
Enhän minä.
-Sinussa on munaa. -Kiitos.
Ja olet oikein komea.
Kiitos. Ajattelin juuri kauneuttasi.
Ikuinen hurmuri.
En näemmä tarpeeksi hurmaava.
Se oli vitsi.
Tämä on mahtavaa.
Oikein kivaa. Kaikki on niin kivaa.
Sanoin juuri samaa.
Kuinkahan moni ihminen on niin läheinen toiselle,
että menee toisen häihin oli tilanne mikä hyvänsä?
Se on harvinaista. Välillänne on erityinen side.
Niin.
Tulette aina pysymään ystävinä.
Se on hyvä. Mikä ystävyyden voittaisi?
Olen aina ollut sinun puolellasi.
-Älä nyt. -Ihan tosi. Olit aina niin herttainen.
Aaron on niin täydellinen.
-Kuka sellaista haluaa? Kamalaa. -Tiedät, mitä tarkoitan.
Ei, Aaron on mahtava,
mutta sinussa on vähän särmää.
-Se on rakastettavaa. -Kiitos. Minulla on ikävä teitä kaikkia.
-Hän on muuten kaunis. -Niin on.
Tulee äitiinsä.
Ihan totta.
Wendy, onko mitään, mihin uusi vävysi ei pystyisi?
-Susan, tässä Adam. -Hae kamera. Tämä pitää nähdä.
Tietenkin halusin tehdä jotain erityistä-
suuren päivän kunniaksi. Jotain henkilökohtaista.
Mutta te, jotka minut tunnette, ja moni teistä tuntee,
tiedätte, että pidän uuden oppimisesta.
Hän on hyvä kaikessa.
En voi sille mitään.
Lensin Pariisiin ja opiskelin Jean Pierren kokkikoulussa-
Le Petit Paradisissa kuusi viikkoa, viisi tuntia päivässä.
Allisonhan rakastaa Pariisia.
Kiitos Jean-Pierre, että opetit, että ranskalainen leivonta on taidetta.
Ja taidemuoto, jonka minä hallitsen.
-Olet luonnonlahjakkuus. -Sinä olet uskomaton.
-Sinä olet uskomaton, Aaron! -Anna olla, Robbie.
Lopeta. Kusiaivo.
-Se oli vitsi. -Hienoa, Aaron. Hyvin sanottu.
Pitemmittä puheitta: Allison kulta, tämä on sinulle.
Ei voi olla totta.
Toivottavasti kakku maistuu.
Pitäkää hauskaa. Kippis.
Esitätkö minua?
Vedä käteen, kaveri.
Voi ei.
Tanssitaanko?
-Onko kaikki hyvin? -Ei oikein, Talula.
Ajattelin, että haluaisit tanssia.
-Miksi me tanssisimme? -Koska se voi olla hauskaa.
Arvaa mitä? Sama se.
Annetaan mennä.
Anteeksi. Mennään.
-Kaikki järjestyy. -Niinkö meinaat?
Kaikki takaiskut ovat tilaisuus kasvaa.
Naurettavaa.
Vanhako olet? Jotain yhdeksän?
Soita, kun alkaa karva kasvaa.
Kerronpa sinulle rakkaudesta. Se on paskaista paskaa.
Se on paskaista.
En saa sanoa sitä sanaa.
Paras aloittaa, sillä sitä rakkaus on.
Paska.
Sillä lailla.
Liikaa jo. Anna tänne.
Juu, saatana!
Sinä tulet mukaani, kulta.
Tässä on niin vaikea kävellä.
Hyvänen aika.
-Näitkö mummin? -Juu, tiedetään.
-Hän on juonut liikaa. -Vain vähän.
No niin, nähdään ulkopuolella.
Tarvitsen vain hetken. Anteeksi.
-Olet kaunis. -Kiitos.
OLET SYVÄLTÄ
Oho!
Mitä sinä täällä?
Entä itse?
-Olet ihan lärvit. -Ei, vähän huppelissa.
Yhdestä kymmeneen, kuinka onnellinen olet? Kerro.
Älä mieti yhtään. Onko tämä elämäsi paras päivä?
-Läheltä liippaa. -Mitä?
Sepä hyvä. Oikein hyvä.
Saanko kysyä jotain?
Ehkä.
-Ehkä et. -Miksi me emme tehneet tätä?
-Adam... -Ihan tosi, miksei se toiminut?
-Me olisimme voineet tehdä saman. -En minä osaa vastata.
Meidän olisi pitänyt.
Ne soittivat sen John Mayerin kappaleen,
ja minä ajattelin päivää, jolloin poskihampaani poistettiin,
ja olin ihan kipulääkkeissä.
Hyppelin sängylläsi ja lauloin "My body is a wonderland".
Muistan kyllä.
Aloin laulaa lauluja hampaani kohtalosta.
Mitä sille tapahtuisi, kun se on päässyt vapaaksi.
-Timmy. -Timmy-hammas.
Ja sinä otit kuvia polaroidilla.
Katsoit yhtä kuvaa ja sanoit:
"En voi uskoa, että tässä on mies, jonka kanssa menen naimisiin."
"En voi uskoa, että tämä on mies, jonka kanssa menen naimisiin."
Sinä sanoit niin.
Muistan sen. Kuva on vielä tallella.
Onko?
-Mutta... -Adam, nyt ei ole hyvä hetki.
Milloin sitten?
-Milloin? -No, hyvä on.
-Ei se ollut vain yhdestä asiasta kiinni. -Kuinka monesta sitten?
Olit itse paikalla. Se oli monen asian yhdistelmä.
Mihin sinä tähtäät? Mitä tämä on?
-Mitä... Hetkinen. -Kaikki hyvin?
Väijyitkö minua vessassa?
Älä höpsi. En ollut väijymässä.
-Tiesin, että tekisit näin. -Miksi sitten kutsuit?
Siksi, että luulin voivani kutsua sinut...
Ei. Siksi, että osa sinusta halusi tätä.
Osa sinusta halusi minun pelastavan sinut-
elämäsi pahimmalta virheeltä.
Osa sinusta tietää, mitä minä tiedän.
Ja mitähän se on?
Että olet toiselta planeetalta.
Ja ainoa toinen avaruusolio kotiplaneetaltasi-
olen minä.
Adam, sinä romantisoit menneisyyden.
-Ei se täydellistä ollut. -Tiedän minä sen.
Mutta hiton hienoa se oli.
Aika hienoa.
Ihan hyvää.
-Me nauroimme niin paljon. -Kyllä me nauroimme.
Senkin pöhkö.
Pöhköpää.
Adam.
Mitä?
Anteeksi.
Miksi teit noin?
Minä yritin... Yritin saada sinut takaisin.
Ei, älä yritä!
Miksen?
Onko hän... Meillä meni hyvin. Onko hän niin paljon parempi?
-Adam... -Ihan tosi.
Hän pelaa tennistä, on loistava tenniksessä.
-Siksikö, etten puhu ranskaa? -Ole hiljempaa.
Kutsuin sinut tänne...
Ehkä se oli virhe.
Kutsuin sinut tänne, koska luulin että voisit olla ystäväni.
En halunnut loukata sinua.
Halusin sinun olevan täällä,
olevan osallisena tässä.
Sinä et muutu, Adam.
Mutta minä muutuin.
Olen pahoillani.
Minä...
Haluan, että tiedät...
-Hei. -Isäsi haluaa pitää maljapuheen.
-Selvä. -Aaron etsii sinua.
-Odota. Vain yksi... -Ei.
Jopa jotakin. Tästä ei meno parane.
Tuskinpa koko maailmassa on miestä,
joka sopisi tyttärelleni yhtä hyvin kuin Aaron.
Aaron. Sinusta on tullut minulle kuin poika.
Kalamiehiä et ole.
Mutta kyllä sekin ajan kanssa.
Sillä tämä päivä on vasta ensimmäinen-
monista onnen päivistä. Nostakaamme siis malja.
Tämä on loppuelämällenne!
Sillä lailla, paskapää.
Rauhoitu.
Odota!
Aaron.
Oikeasti tosi hyvää.
KAUPUNGINTALO
Kaikki hyvin.
Olen pahoillani.
Heippa.
Suomennos: Sami Siitojoki